"... într-o singură zi și-o noapte de nenorocire, insula Atlantida a dispărut în adâncurile mării." - Platon, 360 I.C.
Prostule ! Ne-ai distrus pe toți !
Valul se mărește ! Trebuie să avertizăm Atlantida !
Prea târziu !
Toată lumea la adăposturi ! Toată lumea la adăposturi !
Pe aici majestate. Repede !
Kida, să mergem !
Kida ! Las-o ! Nu avem timp !
Mamă !
Închide ochii Kida ! Privește în altă parte !
ATLANTIDA IMPERIUL PIERDUT
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
Bună ziua, domnilor.
În primul rând, doresc să mulțumesc consiliului...
pentru timpul acordat ascultării acestei propuneri.
Acum, cu toții am auzit de legenda Atlantidei...
un continent undeva în mijlocul Atlanticului...
ce a fost casa unei civilizații avansate...
dispunând de tehnologii cu mult peste ale noastre...
care, conform prietenului nostru de față Platon...
a fost lovit brusc de un fel de cataclism...
ce l-a scufundat în adâncurile mării.
Acum, cineva se va întreba, de ce Atlantida ?
Este doar un mit, nu-i așa ?
Fantezie pură.
Numai că, aici a-ți greși.
10,000 ani înainte ca Egiptenii...
să construiască piramidele...
Atlantida avea electricitate, medicina avansată...
chiar și puterea de a zbura. Imposibil, veți spune ?
Numa că, nu. Nu, nu pentru ei.
Numeroase culturi antice de pe tot globul au afirmat...
că Atlantida dispunea de un fel de sursa de energie...
mult mai puternică decât aburul, decât... decât cărbunele.
Mult mai puternică decât modernele noastre...
motoare cu combustie internă.
Domnilor, propun să găsim Atlantida...
să găsim acea sursă de energie...
și să o aducem înapoi la suprafață.
Acum, aceasta este o pagină dintr-un text iluminat...
ce descrie o carte numită jurnalul lui Shepherd...
presupusă a fi o primă legătură...
către Atlantida și locul unde se afla.
Acum, bazându-ne pe o traducere veche de secole a unui text Norse...
istoricii considera că jurnalul se afla în Irlanda.
Numai că după compararea textului...
cu inscripțiile de pe acest scut viking...
Am aflat că una dintre litere...
a fost tradusă greșit.
Deci, prin schimbarea acestei litere...
și inserarea celei corecte...
aflăm că jurnalul lui Shepherd...
cheia Atlantidei...
se afla nu în Irlanda, domnilor...
se afla în Islanda.
Uhu !
Domnilor, uh, am să vă răspund la întrebări acum.
Uh, puteți să mă scuzați pentru un moment domnilor ?
Cartografie și Lingvistică, Milo Thatch vă vorbește.
Da. Uh, numai... numai o clipă.
Mă scuzați, dle. Hickenbottom.
Cum este ? Este mai bine ?
Uh-oh. Da. Cu plăcere.
Și să nu se mai întâmple !
În regulă, la revedere.
Acum, așa cum puteți vedea pe a...
pe aceasta, um, harta... harta, uh, pe care... care...
ahem... care am desenat-o, am trasat ruta...
pe care o voi urma eu și echipajul...
pe coasta sudică a Islandei în recuperarea jurnalului.
Ah, a sosit momentul.
Deci, asta este.
În sfârșit o să ies afară din temniță.
"Stimate Dle. Thatch, vă informăm...
"că întâlnirea de azi a fost mutată...
"de la 4:30 P.M. la 3:30 P.M."
Ce ?
"Stimate Dle. Thatch, datorită absenței dvs...
"consiliul a votat respingerea propunerii dvs..
"Un plăcut sfârșit de săptămână. Biroul Dlui. Harcourt."
Nu-mi pot face una ca asta !
Jur, că tânărul Thatch...
devine mai nebun în fiecare an.
Dacă mai aud cuvântul "Atlantida" odată...
o să mă arunc în fața unui autobuz !
Ha ha ha ! O să te împing eu !
Dle. Harcourt !
Doamne Sfinte ! Uite-l că vine !
Membrii ai consiliului... uh, așteptați !
Cum de ne-ai găsit ? Dle. Harcourt, așteptați !
Să o luăm în sus !
Unde este gardianul când ai nevoie de el ?
Dle. Harcourt, trebuie să mă ascultați, domnule !
Uh, domnule ?
Așteptați ! Dle. Harcourt !
Domnule, Am evidențe noi Vă rog, dle. Harcourt !
Opriți-vă ! Domnule, dace puteți... Puteți ține...
Vă mulțumesc. Priviți la...
Acest muzeu finanțează expediții științifice...
bazate pe fapte, nu legende și folclor.
Pe lângă asta, avem nevoie de tine aici.
- Depindem de tine. - Depindeți ?
Da ! Cu iarna ce vine...
boilerul acela o să ceară multă atenție.
- Boilerul ? - Dă-i drumul, Heinz !
Dar acolo... acolo este un jurnal !
Este în Islanda ! Sunt sigur de data aceasta !
Domnule, am sperat să nu se ajungă aici...
dar asta este... uhh... o cerere de demisie.
Dacă îmi respingeți propunerea, O să... !
Îmi dau demisia !
Nu glumesc, domnule.
Dacă refuzați să finanțați propunerea mea...
O să ce ?
Îți arunci cariera la toaletă...
precum bunicul tău ?
Ai mult potențial, Milo.
Nu-l irosi căutând povești.
Dar pot dovedi că Atlantida există !
Vrei să de duci într-o expediție ?
Poftim. Ia un troleu până la Potomac și sări !
Poare că apa rece o să-ți mai limpezească mintea. Heinz !
Sunt acasă.
Fluffy ? Aici, pisicuțo.
Milo James Thatch ?
Cine... cine ești ? Cum ai intrat aici ?
Am intrat pe coș. Ho, ho, ho.
Numele meu este Helga Sinclair.
Vin din partea șefului meu...
care are o propunere foarte interesantă pentru tine.
Ești interesat ?
Se... se... șeful tău ? Heh.
Cine este șeful tău ?
Pe aici, te rog.
Și nu te scutură pe covor.
Pășește mai vioi.
Dlui. Whitmore nu-i place să aștepte.
Te vei adresa cu "Dle. Whitmore" or "Domnule"
Vei sta în picioare până ți se spune să te așezi.
Ține-ți frazele scurte și la obiect.
Ne-am înțeles ?
Și relaxează-te.
Nu mușcă... prea des.
Bunicul ?
Cel mai bun explorator pe care l-am cunoscut.
Preston Whitmore. Încântat să te cunosc, Milo.
Te alături la puțină yoga ?
Uh, nu, nu. Mulțumesc.
Chiar l-ai cunoscut pe bunicul meu ?
Oh, da. L-am cunoscut pe bătrânul Thaddeus în Georgetown.
Promoția din '66. Am rămas prieteni apropiați...
până la sfârșitul zilelor sale.
Chiar m-a tras după el...
în câteva din expedițiile lui primejdioase.
Thatch era nebun ca o poamă, ce era.
Vorbea de ține destul de des.
Ciudat... Nu... nu te-a menționat niciodată.
Oh, nici n-ar fi făcut-o.
Știa cât de mult țin la intimitatea mea.
Mă țin destul de ascuns.
Dle. Whitmore, ar trebui să mă întreb de ce sunt aici ?
Uită-te pe masa aceea.
Aha !
Este pentru tine.
Este... este de la bunicul.
A adus pachetul acela la mine cu mulți ani în urmă.
A spus că orice s-ar întâmpla cu el...
Să ți-l dau ție...
când vei fi gata...
orice ar însemna asta.
Este...
Nu se poate. Este jurnalul lui Shepherd.
Dle. Whitmore, acest jurnal este cheia...
în găsirea continentului pierdut al Atlantidei !
Atlantida ! Ha ha ha ! Nu m-am născut ieri, fiule.
Nu, nu, nu. Priviți... priviți aici.
Coordonate. Legături. Totul este aici.
Da, arata ca "gebrească" pentru mine.
Asta pentru că a fost scris într-un dialect...
care nu mai există.
Deci este inutilizabil. - Nu, nu, numai dificil.
Mi-am petrecut toată viața studiind limbile moarte.
Nu este deloc gebrească pentru mine.
Ah, este probabil un fals.
Dle. Whitmore, bunicul ar fi știut...
dacă ar fi fost fals. Aș fi știut și eu.
Pun chezășie tot ce am tot în ceea ce cred...
că asta este autenticul jurnal al lui Shepherd.
Perfect, perfect.
Și ce vrei să faci cu el ?
Păi, o să... o să... o să primesc fonduri.
Mă refer, o să... la muzeu...
N-or să te creadă niciodată.
O să-l arăt ! O să-i fac să mă creadă.
Așa cum ai făcut azi ?
Da ! Adică, nu. Cum ai...
Lasă-i acum, Bine ? Nici o problemă !
O să găsesc Atlantida de unul singur.
Adică, dacă o să am nevoie o să închiriez o barcă cu vâsle !
Felicitări, Milo.
Este exact ce doream să aud.
Dar lasă barca cu vâsle, fiule.
O să călătorim altfel.
A fost totul aranjat, până la ultimul detaliu.
De ce ?
Ani la rând bunicul tău m-a bătut la cap...
cu povești despre acea carte veche.
Nu am crezut nici o clipă.
Într-un final m-am săturat...
și am făcut un pariu cu bătrânul vulpoi.
Am spus, "Thatch, dacă o să găsești vreodată...
"acel numit jurnal...
"nu doar că o să finanțez expediția...
"dar o să te și sărut pe gură, prostule."
Imaginează-ți jena pe care am avut-o...
când a găsit vechitura aia.
Acum știu că bunicul tău nu mai este, Milo...
Odihnească-se în pace, numai că Preston Whitmore...
este un om de cuvânt.
Ai auzit asta, Thatch ?
O să mă duc în viața de apoi...
cu conștiința împăcată, pe trăsnete !
Bunicul tău a fost un om mare.
Probabil că nici nu-ți dai seama cât de mare.
Bufonii ăia de la muzeu l-au tras înapoi...
bătându-și joc de el.
A murit falit.
Dacă aș putea aduce măcar o dovadă cât de mică...
ar fi suficient pentru mine.
Ah, Thatch.
Ce mai așteptăm ?
Avem treabă de făcut.
Dar, dle. Whitmore, știți, ca să realizați...
una ca asta, o să aveți nevoie de un echipaj.
A fost aranjat !
O să aveți nevoie de ingineri și... și geologii.
Îi am pe toți. Cei mai buni din cei mai buni.
Găetan Moliere, geologie și excavații.
Tipul are o atracție pentru pământ.
Vincenzo Santorini, demolări.
Scăpat dintr-o închisoare turcească.
Audrey Ramirez. Nu-i lăsa vârsta sa de ducă de nas.
Știe mai multe despre motoare...
decât noi doi o să știm vreodată.
Sunt același echipaj care au adus jurnalul înapoi.
Unde a fost asta ?
Islanda.
Am știut-o ! Am știut-o !
Tot ce mai avem nevoie este un expert în gebrească.
Este timpul să te decizi.
Poți să contribui la moștenirea primită de la bunicul tău...
sau poți să te întorci în camera ta cu boilerul.
- Chiar este real. - Acum începi să-ți dai seama.
Perfect. Bine. O-o-o să-mi dau demisia.
Ai făcut-o. Ai demisionat azi la amiază.
- Am făcut-o ? - Da.
Nu-mi place să las lucrurile neterminate.
Um, apartamentul meu. Trebuie să aranjez cumva.
- A fost aranjat. - Hainele mele ?
- Împachetate. - Cărțile mele ?
- În depozit. - Pisica mea ?
Dumnezeule.
Bunicul tău avea o vorbă.
"Viețile noastre sunt amintite...
"după darurile ce le lăsăm copiilor noștri."
Acest jurnal este darul lui pentru tine, Milo.
Atlantida așteaptă. Ce zici ?
Sunt gata, dle. Whitmore.
Nu veți regreta.
Băiete, sunt atât de emoționat, că nu-nu-nu-nu mai pot aștepta.
Morcovi. De ce tot timpul morcovi ?
Nici măcar nu am mâncat morcovi.
Atenție. Toată lumea la ecluză de lansare.
Pentru cine a luat "L"-ul din emblema de pe motorul transportorului...
ha ha, suntem foarte amuzați.
Scuzați-mă ? Trebuie să, uh, mă prezint undeva ?
Da, dle. Thatch ?
Aah ! Uh, tu ești !
Blondino, tocmai am o problemă de rezolvat cu tine.
Ține-ți puțin idea.
Ce mai este de data asta, Cookie ?
Mi-ai umplut vagonul cu o grămadă de chestii nefolositoare.
Uită-te la toate astea... scorțișoară, oregano, cilantro.
Și ce naiba este cilantro ?
Și ce-i asta ?
Asta ar fi salata.
Salată ? Salată ?
Este o legumă, Cookie.
Omul are nevoie de cele patru alimente de bază.
Am eu cele patru alimente de bază !
Fasole, șuncă, whisky și untură !
Perfect, cowboy. Împachetează și mișcă-te.
Atenție. Toată lumea la rampa de lansare.
Ultima încărcare în progres.
Hei, tinere.
Dacă te uiți după călușei...
sunt în partea aia.
Scuzați-mă. Scuzați-mă ?
V-a scăpat o di-di-di-dinamita.
Heh heh heh.
Ce altceva mai, uh, aveți acolo ?
Oh, eh, praf de pușcă, nitroglicerină, carnetele de notițe...
siguranțe, fitile, lipici, și...
agrafe pentru hârtie. Cele mari.
Știi, numai, uh, provizii pentru birou.
Milo ! Unde ai fost ?
Vreau să-l cunoști pe comandantul Rourke.
El a condus în Islanda echipă ce a recuperat jurnalul.
Milo Thatch.
Încântat să-l cunosc pe nepotul bătrânului Thaddeus.
Văd că ai primit jurnalul. Frumoase poze, dar...
eu unul aș prefera un bun western.
Destul de impresionant, eh ?
Băiete, când faceți un pariu, fa-faceti un pariu.
Păi, bunicul tău mereu a crezut...
că nu poți pune un preț pe căutarea cunoașterii.
Eh, uh, credeți-mă va fi o mică schimbare...
comparată cu valoarea a ceea ce o să...
învățăm în această călătorie.
Da, asta o să fie profitabil pentru toată lumea.
Atenție, tot personalul.
Lansarea va avea loc în 15 minute.
- Dle. Whitmore. - Rourke.
Este timpul.
- La revedere, dle. Whitmore ! - Fă-ne mândrii, băiete !
Navă la apă !
Am înțeles, domnule ! Navă la apă.
Locotenent, du-o în jos.
Timonier, scufunda nava.
Stabilește adâncimea 1-5-0 picioare.
Scufund-o, scufund-o ! Cinci grade în jos.
Du-ne jos.
Atenție.
Cina din noaptea asta va fi fasole cu costiță.
Urmată de un program muzical.
Cine a scris asta ?
Aah !
Ai deranjat pământul.
- Uh, mă scuzați ? - Ai deranjat pământul !
Pământ de pe tot globul, de-a lungul secolelor !
Ce ai făcut ?
Anglia nu trebuie să fuzioneze cu Franța !
- Ce-i cu asta în patul meu ? - Pui prea multe întrebări.
Cine ești ? Cine te-a trimis ? Vorbește !
- Eu ? Sunt, uh... - Bah ! Curând o să știu destule.
Hei, hei, hei ! Dă-mi drumul !
Nu mai fi așa de plângăcios. Stai nemișcat.
Aha ! Aici ești.
Acum spune-mi povestea ta, prietenule mic.
Fibre de pergament de la Nil circa 500 I. C.
Vârf de creion, numărul 2. Pete de vopsea...
din cele folosite în clădirile guvernului.
Ai o pisică, persana cu păr scurt...
în vârstă de doi ani, a treia din șapte.
Aici se află toate amprentele microscopice...
ale cartografului.
Și lingvist.
- Hei, cum de ai- - Asta este o insultă !
Trebuie să pleci acum ! Afară, afară, afară, afară, afară !
Uh-oh. Te-ai așezat în pământ, nu-i așa ?
Moliere, ce ți-am spus eu...
despre cum să te comporți cu ceilalți copii ?
Înapoi. Am săpun, și nu mi-e teamă să-l folosesc.
Înapoi, creatura proastă !
Înapoi în groapa din care ai venit !
Numele este Sweet.
Joshua Sweet. Asistent medical.
Da, Milo Thatch.
Milo Thatch. Te afli la ora 3:00.
Ei bine, nu există moment mai prielnic ca acum.
- Oh, băiete. - Frumos, nu-i așa ?
Catalogul spune că frumoasa asta...
poate tăia un femur în 28 de secunde.
Pun pariu că pot să înjumătățesc timpul ăsta.
Acum, scoate limba și spune "aaa."
Oh, nu, de fapt, eu am o-Aaa.
- Deci, de unde ești ?
Chiar așa ? Familia mea este de-acolo.
Frumoase locuri pe-acolo. Pescuiești cumva ?
Eu ? Urăsc pescuitul. Urăsc peștele.
Urăsc gustul, urăsc mirosul...
și urăsc toate oasele alea mici.
Aici, o să am nevoie să umpli astea.
Cu ce ?
Milo Thatch este rugat să se prezinte pe punte.
Mulțumesc.
Adică, uh, uh, încântat să vă cunosc.
Uh-oh. Încântat și eu.
Și l-am întrebat, "Ce nu-i bine la cozonacii mei cu carne ?"
Și el mi-a răspuns... Oh.
Stai o secundă, Margie, am alt telefon.
Domnule, ne apropiem de coordonate.
Bună, Margie ? Da, deci oricum, a spus...
Perfect, să ne uităm puțin prin zonă.
Am înțeles, dle. Punem cursul la 2-4-0.
15 grade unghi în jos în plan înclinat.
Suntem la 2-4-0.
Bun venit pe punte, dle. Thatch.
Bun, toată lumea...
vreau să-i acordați dlui. Thatch...
toată atenția dvs..
Bună ziua. Sunt bine auzit de către toată lumea ?
Heh, bine, uh, ce... ce spuneți de niște diapozitive ?
Pri... primul diapozitiv este o descriere a unei creaturi.
O creatură atât de înspăimântătoare...
încât marinarii spuneau că înghețai de frică...
numai uitându-te la ea.
Hubba, hubba.
Uh, îmi cer scuze. Este... greșită.
Ce naiba, Obișnuiam să iau banii de buzunar...
de la tipi ca el.
Oricum, asta, uh... bine.
Asta este o ilustrare a Leviathan-ului...
creatură ce păzește intrarea în Atlantida.
Cu o chestie ca asta...
aș servi niște vin alb, cred.
Este un șarpe de mare mitologic.
Este descris în cartea lui Iov.
Bi... biblia spune că...
"Din gura lui ies lumini arzătoare...
"scuipând scântei de foc."
Dar mai mult pare a fi descrierea unei sculpturi...
menită să-i sperie pe superstițioși.
Deci găsim această piesă de artă. Și după ?
După asta săpăm ?
De fapt, nu trebuie să săpăm.
Vedeți, conform jurnalului...
calea către Atlantida ne va conduce la un tunel...
pe fundul oceanului, ce va duce într-o curbă...
într-un buzunar de aer chiar aici...
unde o să găsim rămășițele...
unui drum antic ce conduce chiar către Atlantida.
Ceva că scurgerea de grăsimi din chiuvete.
Cartograf, lingvist, instalator.
Greu de crezut că este încă singur.
- Ai spus că o să fie de săpat. - Pleacă, Mole.
Căpitane, mai bine ați veni să priviți aici, domnule.
Bine, puteți pleca.
Dă-mi luminile exterioare.
Priviți acolo.
Sunt nave din fiecare era.
Comandante, cred că ar trebui să auziți asta.
"Predeshtem logtu nug... nah geb."
Comandante ? Comandante ?
"Intra în vizuina Leviathan-ului."
Comandante ?
"Acolo o să găsești calea către poarta."
Comandante ?
Da, Dna. Packard. Ce este ?
Recepționez ceva pe hidrofon...
- Cred că trebuie să auziți. - Pune-l în difuzoare.
Ce-i asta ? Un banc de balene ?
Uh-uh. Mai mare.
Sună metalic.
Ar putea fi ecoul unor pietre.
Vrei să-mi ți locul ? Ești invitata mea.
Am impresia, sau devine mai puternic ?
Păi, orice a fost, nu mai este.
Helmsman ! Dă-ne detalii.
Identifică-i clasă și încetinește la-
La o parte !
Spune-i lui Cookie să topească untul...
și să desfacă șervețele.
Vreau homarul ăsta servit pe o tavă de argint.
Încărcați lansatoarele de torpile ! Echipele de intervenție, stațiile de luptă !
Stațiile de luptă !
Liniștiți-vă, băieți.
Nu vă panicați.
Jiminy Christmas ! Este o mașină !
Așteaptă, așteaptă ! Uhh !
Lansează echipele de intervenție !
Echipele de intervenție lansate !
Foc !
Suntem liberi. Cu toată viteza înainte.
Lansați torpilele !
Dă-mi puntea !
Domnule, sala mașinilor pe patru.
Rourke ! Suntem destul de loviți aici...
și luăm apa repede.
Nu vreau să fiu prin zonă când o să lovească în boilere.
Cât timp avem ?
20 de minute, dacă mai țin garniturile.
Spune mai bine cinci.
Ați auzit ce-a spus. Mișcați-vă !
Mișcă ! Unde ? Unde să mergem ?
Packard, sună alarma !
Și-a luat geamantanul ?
Marge, scumpo, Nu cred că se mai întoarce.
- Packard ! - Te sun eu mai târziu.
Nu, nu, te sun eu.
Toată lumea, abandonați nava.
Mișcați-vă, băieți ! Cândva astăzi ar fi bine !
Haideți ! Așezați-vă undeva și fixați-vă.
Locotenent, scoate-ne de aici !
Locotenent !
Asta fac acum !
Țineți-vă bine.
Încotro, dle. Thatch ?
Căutăm un fel de fisură mai mare.
Acolo ! Drept înainte.
Toate navele, fixați-vă la 20 de grade unghi în jos.
Recepționat ! 20 de grade unghi în jos.
Chiar în spatele tău !
Sacre bleu !
Ne termină pe toți !
Ferește !
Este numai o scurgere de grăsimi. Este ca o chiuvetă.
Este numai o scurgere de grăsimi. Este ca o chiuvetă !
Cu șapte ore în urmă, am pornit această expediție...
cu 200 dintre cei mai buni bărbați și femei am cunoscut.
Noi suntem toți care-am mai rămas.
Nu vreau să vă duc cu vorba, domnilor.
Avem o criză de înfruntat.
Dar am mai fost în situația asta...
și mereu am trecute peste, mai ușor sau mai greu.
Nu văd nici un motiv să schimbăm această regulă.
De acum încolo, fiecare va avea datorii duble.
Toată lumea conduce, toată lumea muncește.
Se pare că șansele noastre de supraviețuire...
stau în tine, dle. Thatch.
În tine și acea cartea micuță.
O să murim cu toți.
Bine, oameni. Împachetați.
Locotenent, vreau convoiul ăsta în mișcare acum cinci minute.
Moliere, tu ești capul.
Nu, Vinney, Audrey o să ia cisterna.
Cunoști regulile. Vreau 5 metrii...
în spatele camionului tot timpul.
Și, Packard, stinge țigara.
Ești sigur că ai studiat clasa asta de vehicul ?
- Uhh... - Poți să conduci un camion ?
Pfft ! Heh heh. Desigur că pot conduce un camion.
Adică, sigur, ai volanul...
și accelerația și frână...
și, desigur, maneta asta, uh, chestia... asta.
Bine, a fost tiribombă din Coney Island...
dar este același principiu de bază !
Mișcă-te !
Scuzați-mă pe... scuzați-mă pentru asta.
Haide, civilule !
Oof.
Ahh.
Sper că nu ai băut aia, nu-i așa ?
- Mm-hmm. - Nu-i deloc bine.
Aia este nitroglicerină.
- Nu mișca.
Eh, nu respira.
Nu mai face nimic, decât poate să te rogi.
- Boom ! - Aah !
Da.
Noapte bună ! Uită-te la dimensiunea chestiei ăsteia !
Trebuie să aivă măcar 800 metrii înălțime.
Tr... trebue că a luat sute...
nu, pfft, mii de ani să cioplească chestia asta.
Hei, privește, am făcut un pod.
Și cam cât, mi-a luat, cât, hmm ?
10 secunde, 11, cel mult.
Se pare că avem un blocaj în drum.
Vinny, ce crezi ?
L-aș putea disloca cu vreo 200 din astea.
Problema este că mai am numai... 10.
Plus, știi, cinci ale mele...
și câteva bombe artizanale...
artificii.
Hei, păcat că nu avem niște nitroglicerină, eh, Milo ?
Se pare că o să avem de săpat.
O să fie plăcerea mea.
Aah !
Oh ! Prost !
Ești un prost !
Nu înțeleg.
Doar ce-am reglat-o de dimineață.
Um...
Se pare că s-a dus rotorul !
O să trebuiască să-l schimb cu rezervă...
de la unul din camioane.
- Pot să... - Nu atinge ceva !
Mă întorc imediat.
Trăiește !
Hei, ce i-ai făcut ?
Păi, știi, boilerul din copilul ăsta...
este un Humac model P54/813.
Noi avem un 814 la muzeu.
Încălzirea centrală a întregului Humac...
a fost mereu cam, știi, temperamentală...
iar câteodată trebuie să... boom !
Să o convingi puțin.
Da, da, mulțumesc mult.
Taci.
Două la trânteala.
Ooh !
Asta este. Asta trebuie să fie.
Perfect, o să ne oprim aici.
De ce este luminos ?
Pah ! Este fosforescenta naturală.
Chestia aia o să mă țină treaz toată noaptea, știu eu.
Veniți și serviți-vă !
Ca aperitiv, salata Caesar...
escargot...
și rulourile tale orientale.
- Uite. - Voiam escargot.
Ia și umflă-te.
Poftim și ție, Milo.
Pune ceva pe oasele alea.
Mulțumesc, Cookie. Arată mai bine ca oricând.
Îți place ? Păi, mai servește.
Ești așa de slab, dacă te întorci într-o parte...
și-ți scoți limbă o să arăți ca un fermoar.
Știți, am fost cam duri cu puștiul.
Ce spuneți să-i dăm o șansă ?
Da, ai dreptate.
Hei, Milo ! De ce nu vii să stai cu noi ?
Chiar ? Nu vă supărați ?
Nuh. Parchează aici.
Gee, este așa de bine.
Adică, știți...
este o onoare să fi inclus în...
- Mole ! - Ah, mă iertați.
Nu-am reușit să mă abțin.
Hei, Milo, nu închizi niciodată cartea aia ?
Da, cred că ai citit-o de-o duzină de ori până acum.
Știu, numai că nu... nu are nici un sens.
Vedeți, în pasajul ăsta aici, Shepherd...
se pare că se îndreaptă către ceva.
El o denumește inima Atlantidei.
Ar putea fi sursa de energie la care se referă legenda.
Dar mai apoi... brusc se termină.
Se pare că aici lipsește o pagină.
Puștiule, relaxează-te.
Nu suntem plătiți peste program.
Știu, știu.
Câteodată mă las purtat de val.
Dar, hei, știți, la asta se referă tot, nu-i așa ?
Adică, descoperire, lucru în echipă, aventură.
Doar dacă, poate...
ați venit doar pentru bani.
- Bani. - Bani.
O să spun... bani.
Păi, cred că m-am aranjat în cazul ăsta.
Ce, ai ceva la gât ?
Oh, da, cred că m-am lovit când...
Aah ! Oh !
Mai bine ?
Da !
Hei, cum de-ai învățat să faci asta ?
- Un medic Arapaho. - Fugi de-aici.
M-am născut și-am crescut între ei.
Tatăl meu a fost doctor în armată.
S-a așezat în teritoriile din Kansas...
după ce a cunoscut-o pe mama.
Fără glumă.
Deloc. Am primit o piele de oaie de la Howard U.
Și o piele de urs de la bătrânul Iron Cloud.
Jumătate din școala medicală, am fost împins de la spate.
Azi studiam anatomie brută în sala de curs...
mâine călăream pe vârfurile din San Juan.
Cursul primar.
Nu mai pot mânca.
Îmi urmăresc greutatea.
Ha ha ha, nu vă faceți probleme.
Ține și tine și tine.
Slavă Domnului că mi-am pierdut gustul cu ani în urmă.
Nu ai de gând să-ți întinzi cortul ?
Uh, am făcut-o.
Cred că încă sunt un începător în asta.
N-am mai fost cu cortul de când...
păi, ultima dată m-a luat bunicul.
Nu am avut ocazia să-ți întâlnesc bunicul.
Cum era ?
De unde să încep ?
A fost ca un tată pentru mine, într-adevăr.
Când eram mic mi-am pierdut părinții...
și bunicul m-a luat la el.
- Ce ?
Păi, mă gândeam.
Odată, când aveam opt ani,
mergeam în lungul unui rău...
și-am văzut ceva strălucind în apă.
Era un vârf de săgeată autentic.
Păi, o să credeți că am găsit o civilizație pierdută...
în felul în care bunicul l-a îngrijit.
Asta până am crescut...
când am realizat că vârful de săgeată...
era numai ceva rocă fosilizată...
amestecată cu pirită de zinc ce de spărsese...
într-o structură isoscelica triunghiulară.
Este atât de drăguț !
Spune, Audrey, uh, fără... fără supărare...
cum este ca o tânără ajunge mecanicul șef...
al unei expediții multimilionare ?
Păi, i-am luat locul tatălui meu când s-a pensionat.
Partea distractivă a fost...
că el mereu și-a dorit băieți, corect ?
Unul să aivă grijă de atelier și celălalt...
să fie campion de box la categoria mijlocie.
Numai că s-a ales cu mine și cu sora mea.
Păi, ce... ce s-a întâmplat cu sora ta ?
Are 24, și-are meci pentru titlu luna viitoare.
Oricum, strâng bani...
că eu și tati să deschidem alt atelier.
V-ați uitat pijamalele, dna. Packard ?
Dorm dezbrăcată.
O să-ți dorești o pereche din astea.
Este somnambulă.
Păi, din punctul meu de vedere...
n-aș vrea decât să se termine mai curând.
Haide, Vinny...
spune-i băiatului adevărul.
Familia mea a avut o florărie.
Vindeam trandafiri...
garoafe, tuberose, tot ce-ți doreai.
Într-o zi, făceam...
vreo trei duzini de corsete pentru o serată.
Știi, din cele ce le pui la mână.
Și toată lumea, venea. "Unde-i aia ?"
"Când e aia ?" "Se potrivește cu rochia ?"
Un coșmar.
Oricum, cred că era o scurgere lângă ușă...
de gaz sau ceva. Boom !
S-a dus curățătoria chinezească.
M-a aruncat chiar prin fereastra din față.
A fost ca un semn de la D-zeu..
M-am regăsit în explozia aia.
Care-i povestea lui Mole ?
Crede-mă. Nu vrei să știi.
Audrey, să nu-i spui. Nici mie nu trebuia...
să-mi spui, dar ai făcut-o. Și-acum îți spun ție...
nu vrei să știi.
Roșcatul are un pistol.
Ahh, ooh.
Ah ! Aah !
Sfinte... Whoa !
Foc.
Foc !
O să-l omor.
Thatch, du-te înapoi în pat.
Aruncați apă peste foc !
Nu-i timp !
Mergem câte peșteri !
Mișcă ! Mișcă ! Mișcă !
Ia-ha ! Gertie, trage !
Milo, sari ! Acum !
Aah ! Aah !
Nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu !
Whoa ! Whoa !
Aah !
Perfect, cine nu-i mort ? Spune ceva.
Nenorociții gândaci luminoși...
mi-au umplut fundul de mușcături.
Cineva o să trebuiască să sugă toată otrava aia.
Acum nu săriți cu toții odată.
Audrey, dă-mi un raport al stricăciunilor.
Nu-i așa de rău cum ar fi putut fi.
Doi și șapte sunt numai bucăți...
dar săpătorul se pare că încă mai merge.
Norocul nostru că am aterizat în ceva moale.
Cenușa vulcanică. Ne aflăm...
la baza unui vulcan adormit.
Se tot duce.
Poate că pe acolo o să ieșim și noi.
Poate că nu.
Magma s-a solidificat în interiorul vulcanului...
blocând efectiv ieșirea.
Aceeași problema am avut cu varză murată.
Stai puțin. Înapoi.
Vrei să spui că vulcanul ăsta...
poate erupe în orice clipă ?
Nu, nu, nu, nu.
Asta ar cere o forța explozivă...
de o mare magnitudine.
Poate că ar trebui s-o fac mai târziu, huh ?
Dacă am putea arunca în aer vârful acelei chestii,
am ieși direct la suprafață.
Dle. Thatch, ce crezi ?
Dle. Thatch ?
Thatch ?
Hei, așteptați !
Cine... cine sunteți ? Unde vă duceți ?
Veniți înapoi !
Hei, așteptați o clipă !
Cine sunteți ?
Scumpă mamă a lui Jefferson Davis !
Este minunat.
Milo, trebuie să recunosc.
Chiar ai nimerit-o.
Uh, îmi retrag cuvintele.
Sfinte pisici ! Cine sunt ăștia ?
- Trebuie să fie atlanți. - Ce ? Este imposibil !
Am mai văzut asta în Dakota.
Pot să-ți simtă frică doar privind la tine.
Așa că liniște.
Cred că vorbește cu tine.
Dragă prieten vizitator.
Să vorbim în latină.
Vorbiți, franceza ?
Da, domnule !
Vorbesc limba mea !
Mă scuzați, domnișoară ?
Vreți...
Ooh, Îmi place de ea.
Hmm ! Era și timpul să-l pocnească cineva.
Îmi pare rău că nu am fost eu.
Bună ziua. Bună !
Cum de știu toate limbile astea ?
Trebuie că limba lor se bazează pe un dialect rădăcina.
Este ca-n turnul Babel.
Păi, poate că și Engleza este pe acolo undeva.
Suntem exploratori veniți de la suprafață.
Venim în pace.
Bun venit în orașul Atlantida.
Veniți. Trebuie să vorbiți cu tatăl meu acum.
Echipa "B, " înapoi unde ne-am prăbușit...
și salvați tot ce se poate.
Am înțeles, domnule !
Ne întâlnim în 24 de ore.
Mișcați-vă. L-ați auzit.
Sunt atât de emoționat !
Acum, ce-i cu adevărat uimitor este că...
dacă descompui Latină, și o suprapui...
cu ceva din Sumeriana...
aruncată în cenușă Thessalonicului...
te apropii destul de mult de bază structurii lor gramaticale.
Sau măcar pe-acolo pe undeva...
- Cineva se distrează bine. - Ca un copil de Crăciun.
Comandante, nu s-a presupus să găsim oameni aici.
Asta schimbă tot.
Asta nu schimbă nimic.
Ține asta, dle. Harcourt !
Maiestatea Voastră ?
Din partea echipajului meu...
aș vrea să spun că este o onoare să fim primiți în oraș.
Ahem. Uh, scuzați-mă ? Comandante ?
Presupui mult...
crezând că sunteți bineveniți aici.
Oh, domnule, venim după o lungă călătorie în căutarea
Știu ce căutați...
și nu-l veți găsi aici.
Călătoria voastră a fost în zadar.
Dar suntem exploratori pașnici, oameni de știință.
Heh heh heh. Și cu toate astea aduceți arme.
Armele noastre ne permit să înlăturăm unele obstacole pe care le-am întâmpina.
Anumite obstacole nu pot fi înlăturate cu o simplă prezentare de forță.
Întoarceți-vă la oamenii voștri.
Trebuie să părăsiți Atlantida imediat.
Oh, Maiestatea Voastră, fiți rezonabil.
Domnule... Nu acum, fiule.
Aveți încredere în mine. Am face mai bine ce spune.
Pot respectuos să cer să stăm o noapte, domnule ?
Asta ne dă timp de odihnă, de aprovizionare...
și să fim gata de drum în zori.
Hmm. Prea bine. O noapte. Asta este tot.
Ei bine, vă mulțumesc, Înălțimea Voastră.
Mmm. Ți s-a înmuiat inima, Kida.
Acum o mie de ani...
i-ai fi nimicit fără șovăire.
Acum o mie de ani, străzile erau populate...
și oamenii noștrii nu trebuiau să caute după mâncare...
la marginea unui oraș surpat !
Oamenii sunt mulțumiți.
Nu cunosc nimic mai bine !
Am fost cândva o popor măreț. Acum trăim în ruine.
Regii noștri din trecut ar plânge...
dacă ar vedea cât de mult am decăzut.
- Kida. - Dacă străinii ăștia...
ar putea dezlega secretele trecutului nostru...
poate că am putea să ne salvăm viitorul.
Ceea ce ei ne pot învăța...
noi am învățat deja.
Felul nostru de viață este pe moarte.
Țelul nostru de viață este conservat.
Mmm. Kida, când o să iei tronul...
vei înțelege.
Deci, cum stăm ?
Păi, regele și fața să par să nu aivă aceleași idei.
Ea pare mai mult ca noi, în regulă, dar regele...
nu știu, cred că ascunde ceva.
Păi, dacă ascunde ceva, Vreau să aflăm ce ascunde.
Cineva trebuie să stea de vorbă cu fata.
Mă duc eu !
Cineva care să cunoască oamenii.
O fac eu !
Cineva care să nu o sperie.
Eu mă ofer !
Cineva care le vorbește limba.
Pentru binele misiunii, am să mă duc !
Bun băiat, Thatch. Îți mulțumesc pentru că te-ai oferit.
Pe ei, tigrule.
Bine, Milo, nu acceptă să ți se răspundă cu nu.
"Uite, Am câteva întrebări pentru tine...
și n-am să părăsesc orașul până n-am să primesc răspunsuri !"
Da, asta este. Este bine, este bine.
Am câteva întrebări pentru tine...
și n-ai să părăsești orașul...
până n-am să primesc răspunsuri.
Da, păi, eu... Bine.
Shh ! Vin-o cu mine.
Oh, am atâtea să te-ntreb despre lumea ta.
Ești un savant, nu-i așa ?
Judecând după fizicul tău...
și fruntea largă...
nu ești potrivit la altceva.
Care-i țara ta de origine ?
Când s-au retras apele potopului ?
- Cum ai... - Așteaptă o clipă.
Am și eu câteva întrebări pentru tine.
Haide să facem așa, bine ?
Pui tu o întrebare, după care pun eu una...
după care tu, după care eu, după...
Păi, ai priceput tu.
Foarte bine. Care-i prima ta întrebare ?
Păi, bine, uh, cum ați ajuns aici ?
Păi, adică, nu tu, personal...
ci cultura voastră-voastră.
Adică, cum au ajuns toate astea aici jos ?
Se spune că zeii au devenit geloși pe Atlantida.
Au trimis un mare cataclism și ne-au exilat aici.
Tot ce-mi pot aminti este cerul întunecându-se...
și oamenii strigând și alergând.
După care, o lumină strălucitoare, că o stea...
plutind deasupra orașului.
Tata spunea că a chemat-o pe mama la ea.
Nu am mai văzut-o niciodată.
Îmi pare rău. Dacă este... dacă este vreo consolare...
st... știu ce simți, pentru că și eu mi-am pier...
Stai puțin. Stai puțin ! Whoa, înapoi !
Ce... ce... ce vrei să spui...
că-ți amintești pentru că ai fost acolo ?
Nu, este... este imposibil...
pentru că, adică, te-ar face...
știi, în vârstă de 8.500-8.800 de ani.
Da.
Oh, păi, hei, uh, pfft ! Arăți bine.
Numai, uh, ahem...
Ai altă întrebare pentru mine ?
Da. Cum ți-ai găsit calea până aici ?
Păi, îți spune eu, că n-a fost deloc ușor.
Dacă nu era cartea asta, nici n-am fi ajuns până aici.
Bine, a doua întrebare.
Legenda spune că dispuneați de...
un fel de sursa de energie ce-a deschis...
Spui că poți înțelege astea ?
Da, sunt un lingvist.
Asta fac, asta-i munca mea.
Acum, să ne întoarcem la întrebarea mea...
Asta, chiar aici, poți să citești asta ?
Da, da, pot citi Atlantiana, așa ca tine.
Tu nu poți, nu-i așa ?
Nimeni nu poate.
Asemenea cunoștințe au fost pierdute...
încă din timpul lui Mehbelmok.
Oh, potopul.
Arată-mi.
Bine, uh...
"Urmează cel mai apropiat pasaj pentru încă o leghe.
"Acolo vei găsi al cincilea semn."
Da. Da, asta este. Cum este accentul meu ?
Plictisitor, provincial...
și vorbești pe nas.
Da, trebuie să mai exersez la asta.
Aici, lasă-mă să-ți arăt ceva.
Ce ? Arată ca un fel de vehicul.
Da. Dar indiferent de ce-am încercat...
nu vrea să răspundă.
- Poate că... - Te depășește.
Bine, să vedem ce avem aici.
Bine. "Pune cristalul în deschizătură."
Da, da, am făcut asta !
"Pune mâna cu grijă în centrul inscripției."
- Da ! - Bine, ai...
răsucit cristalul un sfert înapoi ?
Da. Da !
În timp țineai mâna pe centrul inscripției ?
D... Nu.
Ah, păi, vezi, aici este problema ta.
O chestie minoră pe care o omiți.
Știi, trebuie să te creditezi...
chiar și... și pentru treburi ca aceasta.
Bine, uh, încearcă.
Da, ai prins-o cum trebuie.
Oh, es... este minunat ! Cu chestia asta...
aș putea vedea orașul în doar câteva clipe.
Mă întreb cât de repede se mișcă.
Deci, cui îi este foame ?
Apropo, nici măcar nu am făcut cunoștință.
Numele meu este Milo.
Numele meu este Kidagakash.
Ki-Ki-Kidamaschnaga.
Uh, hei, nu ai ceva mai scurt ?
Kida.
Bine, Kida. Asta pot să țin minte.
Oau !.
Ce s-a întâmplat ?
Oh, nu-i nimic. Doar că... mi-a intrat ceva în ochi.
Știi, bunicul obișnuia să-mi spună povești...
despre locul ăsta de când mi-aduc aminte.
Aș vrea să fie aici cum mine.
Ah ! Ah ! Ee-yah !
Spune-mi mai multe despre camarazii tăi.
Doctorul vostru, numele lui este Cookie ?
Nu, este Sweet (plăcut). Ce-i asta ?
Doctorul. El este Sweet.
Oh, este kindly (amabil).
Nu, nu, nu, asta... asta este numele lui.
Numele lui este Kindly ?
Nu, Sweet. Păi, adică, este și amabil.
Deci toți doctorii voștri sunt plăcuți și amabili ?
Nu. Păi, o pa... parte sunt.
Ai noștri sunt, numai că nu este o cerință.
Te îndepărtezi de la subiect.
Mă confunzi.
Oau. Privește la toate tatuajele alea.
La naiba. Alea nu-s nimic.
Privește la ce am eu.
Toate cele 38 de state.
Privește cum fac Rhode Island să danseze.
Haide, dragă, dansează. Dansează.
Așa e bine.
Prăjiturile sunt dulci, dar ale voastre nu-s.
Sweet este plăcut, dar nu asta este numele lui.
Audrey este plăcută, dar ea nu este doctor.
Și micul animal săpător numit Mole...
este favoritul tău ?
Destul de aproape.
Oh, și nu uita să mănânci capul.
Acolo sunt toate vitaminele.
Știi, Kida...
tot ce sperasem să găsim...
câteva clădiri în ruine, ceva ceramică spartă.
În loc, aflăm o societate în plină prosperitate.
Heh heh. Băieții ăștia sunt chiar drăguți
când nu sunt, știi...
pătrunși de febră într-o coloană a morții.
Noi nu prosperam.
Într-adevăr, oamenii noștrii trăiesc...
dar cultura noastră este pe moarte.
Suntem precum o piatră în care oceanul își aruncă valurile.
Cu fiecare an ce trece...
mai pierdem unul dintre noi.
Aș vrea să pot face ceva.
Te-am adus în locul ăsta să te rog să ne ajuți.
Acolo este o pictură murală...
cu înscrisuri dintr-o parte în alta.
Da, păi, ai venit la persoana potrivită.
Bine, să văd.
Să începem cu coloana asta.
Uh, păi, asta, uh, uh, Kida ?
Uh, heh, ce faci ?
Înoți, nu-i așa ?
Oh, înot destul de față.
De... destul de bine ! Destul de bine.
În... bine, înot bine.
Destul de bine. Înot destul de bine.
Bun. Este ceva distanță până în locul acela.
Hei, tocmai îi vorbești campionului la sărituri...
de la Runamuck. Oof !
Haide, pierdem... pierdem timpul.
De ce nu o iei înainte...
că n-am nici o idee despre locul spre care ne îndreptăm.
- Ești bine ? - Păi, nu m-am înecat, așa că...
Bun. Urmează-mă.
Este uimitor !
O întreagă istorie a Atlantidei !
Așa cum Platon a descris-o.
Păi, a omis ceva detalii, dar...
Lumina pe care am văzut-o.
Steaua din centrul orașului.
Ce spun scrierile despre asta ?
Nu cunosc încă.
Dar o să aflăm.
Vin-o.
- Inima Atlantidei ! - Ce ?
Este inima Atlantidei !
Despre asta vorbea Shepherd.
Nu a fost o stea, a fost... a fost ceva ca un cristal...
uh, că acesta ! Nu pricepi ?
Sursa de energie pe care o căutam...
lumina puternică pe câte ți-o amintești...
- Sunt același lucru ! - Nu se poate.
Asta a ținut toate acestea...
tu, toată Atlantida, în viață.
Atunci unde se afla ?
Nu știu, nu știu.
Ai crede că povestea asta...
a fost în jurnal, dar...
Doar dacă... Pagina lipsa.
Te-ai distrat bine ?
Hei, băieți, cum merge treaba ?
Ce-i... ce-i cu toate armele alea ?
Băieți ?
Sunt așa de idiot.
Nu este altceva decât o altă vânătoare de comori.
Ești pe urma cristalului.
Oh, te referi la asta ?
Inima Atlantidei.
Da. Ți-aș fi spus...
mai devreme despre asta...
dar a fost ținută în strictă restricție...
și, păi, acuma știi.
Trebuia să fiu sigur că este unul de-al nostru.
Bun venit în club, fiule.
Nu sunt un mercenar.
Oau !
Uhh !
Mercenar ?
Prefer termenul de "aventurier capitalist."
Pe lângă asta, tu ești cel care ne-a adus aici.
Tu ne-ai adus chiar în mijlocul comorii.
Știi ceva ? Bați câmpii, Rourke.
Ce-i de știut ? Este mare. Este strălucitor.
O să ne îmbogățească pe toți.
Crezi că este ceva ca un diamant...
eu am crezut că este ceva ca o baterie...
dar amândoi greșim.
Este forța lor de a trăi.
Cristalul ăla este singurul lucru ce-i ține pe oamenii ăștia în viață.
Ia-le de aici și vor muri cu toții.
Păi, asta cam schimba lucrurile.
Helga, ce spui de asta ?
Știind asta, aș dubla prețul.
Eu mă gândeam să-l triplez.
Rourke, nu face asta.
Academicienii. Nu vreți să vă pătați mâinile.
Gândește-te puțin.
Dacă înapoiezi toate relicvele furate...
dintr-un muzeu...
o să rămâi cu o clădire goală.
Nu facem altceva, decât un serviciu...
întregii comunități arheologice.
Nu mă interesează.
Trebuie să recunosc, sunt dezamăgit.
Ești un idealist, la fel ca bunicul tău.
Fă-ți un favor, Milo. Nu fii ca el.
Măcar o dată, fă-o cu cap.
Chiar urăsc când negocierile eșuează.
Să mai încercăm odată.
- Cioc, cioc. - Serviciul de cameră.
Spune-le să arunce armele... acum !
Împrăștiați-vă ! Căutați peste tot !
Nu ne ajuți de loc, fiule.
Trebuie să fie ceva pe undeva.
Păi, nu este. Spune doar că...
"Inima Atlantidei se afla în ochii regelui ei."
Păi, poate că bătrânul rege Cole...
ne poate ajuta să umplem golurile.
Ce spui de asta, șefule ?
Unde-i camera cristalului ?
Va veți distruge singuri.
Poate că nu sunt prea clar.
Ohh !
Rourke, asta nu făcea parte din plan.
Planurile se mai schimbă, doctore.
Îți sugerez să-ți pui un bandaj...
pe inima aia sângerândă.
Nu se potrivește unui mercenar.
Deci, că de obicei, diplomația a cedat din nou.
O să încep să număr până la 10...
și tu o să-mi spui unde-i cristalul.
Unu...
Doi...
Nouă...
ze..
Inima Atlantidei...
se afla în ochii regelui ei.
Asta este. Am intrat.
Rourke, pentru ultima oară...
trebuie să mă asculți.
Nu ai nici cea mai mică idee...
de ce-i capabilă puterea asta.
Adevărat, dar mă gândesc la câteva țări...
care ar plăti oricât să afle.
Repede. Urcați-vă.
Jackpot.
Ohh.
Regii trecutului nostru.
Thatch, spune-i să înceteze.
Avem un program de respectat.
Um...
Kida...
Îmi pare rău.
Haide, să terminăm odată cu asta.
Nu-mi place locul ăsta.
Perfect, Thatch, și acum ?
Bine, acolo este un cristal uriaș de...
aproximativ la 150 de picioare deasupra noastră...
deasupra unei gropi ce formează un lac.
Chiar nu te surprinde nimic ?
Singurul lucru ce mă surprinde...
Mahtim.
Chestia aia nefiind încă în camion.
Și-acum dă-l jos !
Nu știu cum să-l dau jos.
Nici măcar nu știu ce-l ține acolo sus.
Ahh.
Vorbește-mi, Thatch. Ce se-ntâmplă ?
Uite, tot ce spune aici...
este cristalul trăiește într-un fel.
El... nu știu cum să explic.
Este zeitatea lor. Este sursa lor de energie.
Vorbește cu înțeles, profesore.
Ei fac parte din el. El face parte din ei.
I... îmi dau toată silința.
Păi, fă-o mai bine.
Oh, Știu. De ce nu traduci tu...
și eu să vântur pistolul.
Toate or să fie bine, Milo Thatch. Nu-ți fie teamă.
Ce a spus ?
Nu știu. N... n-am înțeles.
Încetișor, iubărețule.
Kida.
Nu, las-o. N-o atinge.
În regulă, dă-te înapoi.
Sergent, ține-i pe toți în spate.
L-ai auzit. Înapoi.
Te avertizez.
Deci...
Bănuiesc că așa se termină, huh ?
Bun. Ați câștigat.
Exterminați o întreagă civilizație...
dar, hei...
o să fiți bogați.
Felicitări, Audrey.
Acum tu și tatăl tău veți putea...
deschide acel al doilea garaj.
Și, Vinny, îți poți face un lanț întreg de florarii.
Sunt sigur că familiile voastre vor fi foarte mândre.
Dar la asta se rezumă tot, nu-i așa ?
Bani.
Lasă comentariile, Thatch.
Ai citit Darwin. Se cheamă selecție naturală.
Noi doar îi dăm o mână de ajutor.
Comandante, suntem gata.
Da, lasă-mă un minut.
Știu că uit ceva.
Am încărcătură, cristalul, echipă...
Oh, da.
Privește-o în felul ăsta, fiule.
Tu ești cel care a descoperit Atlantida...
și acum faci parte din exponate.
Să ne mișcăm, oameni.
A fost un ordin, nu o sugestie.
Să mergem !
O să murim cu toții.
Oh, nu puteți fii serioși.
Este o greșeală, și tu știi asta.
Suntem așa de aproape de cea mai mare zi de plată...
și pe voi v-apuca grija conștiinței împăcate.
Am făcut o groază de lucruri de care nu suntem mândrii...
am jefuit morminte, am pângărit locuri sfinte...
am parcat ilegal...
dar nimeni nu a fost rănit.
Păi, poate că cineva a fost rănit...
dar nu cineva cunoscut.
Păi, dacă asta vă doriți, bine.
Mai mult pentru mine.
P.T. Barnum a avut dreptate.
Nu-l putem lăsa să o facă !
Așteaptă o clipă.
Bine, acum poți să te duci.
Milo, mai bine ai veni aici sus.
Cum se simte ?
Deloc bine, mi-e teamă.
Sângerare internă.
Nu mai pot face nimic.
Ce coșmar.
Și eu i-am adus aici.
Ah, nu te judecă așa de aspru.
Este pe urma cristalului încă din Islanda.
Cristalul.
Sweet, asta este.
Cris... cristalele astea...
au un fel de putere vindecătoare.
Am... am văzut cum funcționează.
Nu.
Unde este fata mea ?
Păi, ea... ea...
Mmm.
A fost aleasă...
precum mamă ei înainte.
Ce ?
În timp de pericol...
cristalul va alege o gazdă...
una cu sânge regesc...
să se protejeze pe el...
și poporul său.
Nu va accepta pe nimeni altcineva.
A-așteaptă o clipă. Alege ?
Deci chestia aia trăiește ?
Într-un fel.
Cristalul se dezvoltă...
din trăirile colective...
ale celor ce-au fost înaintea noastră.
În schimb, el asigura putere...
longevitate, protecție.
Pe măsură ce a crescut...
și-a dezvoltat o conștiință a lui.
În aroganta mea...
am crezut că-l pot folosi ca o armă a războiului...
dar puterea lui s-a dovedit prea mare pentru a o controla.
Ne-a copleșit...
și a dus la distrugerea noastră.
De-asta l-ai ascuns sub oraș
să oprești istoria să se mai repete.
Și să previn că Kida să sufere aceeași soartă...
ca și iubita mea soție.
Ce vrei să spui ? Ce...
Ce-o să se-ntâmple cu Kida ?
Dacă rămâne legată de cristal...
poate fi pierdută pe veci.
Dragostea ei este tot ce mi-a mai rămas.
Sarcina mea ar fi devenit a ei...
când ar fi venit momentul potrivit...
dar acum...
ea îți revine ție.
Mie ?
Înapoiază cristalul.
Salvează Atlantida.
Salvează-mi fata.
Hmm.
Deci, ce-o să facem acum ?
Mă scuzi ?
Te-am urmat până aici, și o să te urmez și înapoi.
Este decizia ta.
Oh, decizia mea ?
Păi, cred că am văzut ce efect...
au avut deciziile mele.
Să recapitulăm.
Am condus o bandă de jefuitori de morminte...
către cea mai mare descoperire arheologică...
în analele istoriei...
în felul ăsta ajutând la răpirea și/sau la omorul...
familiei regale...
să nu mai spun de livrarea personală...
a celei mai puternice forțe cunoscută omului...
în mâinile unei bande de mercenari...
care probabil că o să o vândă Kaiser-ului !
Am omis cumva ceva ?
Păi, ai cam pus totul pe foc...
și ne-ai aruncat în groapa aia mare.
Mulțumesc.
Îți mulțumesc foarte mult.
Desigur, din experiență știu că...
atunci când nu mai ai unde să te duci în jos...
ce mai poți face este să te duci în sus.
[Suspine] Cine ți-a spus asta ?
Un tip care se numea Thaddeus Thatch.
Unde te duci ?
Mă duc după Rourke.
Milo, este o nebunie.
N-am spus că-i tocmai cu cap...
dar este ceea ce trebuie.
Haideți. Mai bine ne-am asigura că nu se rănește singur.
Milo, ce crezi că faci ?
Urmăriți-mă.
Oau. Sunt impresionată.
Este simplu. Tot ceea ce trebuie să faceți...
Da, da, da. Taci din gură. Am înțeles-o, bine ?
Nu, nu, așteaptă !
Cu grijă.
Mai cu grijă.
Hei, Milo, ai ceva mai sport ?
Știi, ceva mai zvelt ?
Cum faci asta ?
Tot ce trebuie să faceți este să folosiți cristalele.
Kida mi-a arata.
Jumătatea dreapta, un sfert înapoi.
Ține-ți mâna pe inscripție.
Încălecați, băieți. Aduceți-vă echipamentul de supraviețuire și muniția.
Sunt atât de entuziasmat.
În regulă, asta este !
O să salvăm prințesă.
O să salvăm Atlantida.
Sau să să murim încercând.
Să-i dăm bătaie !
Ce-mi place când câștig.
Bine, uite care-i planul.
O să ne apropiem jos și repede...
și-o să-i luăm prin surprindere.
Păi, am vești pentru tine, Milo.
Rourke nu este niciodată surprins și are o grămadă de arme.
Minunat. Ei bine, ai cumva o altă idee ?
Da. Nu te lăsa împușcat.
Uite-i !
Avem companie !
Decolează !
Ridic-o în aer !
Doamne Sfinte !
Mi-ai spus doar că are arme.
Am spus, că n-o să fie surprins,
Bine, se mai îndreaptă balanța.
Vinny ! Capul sus !
Nu-i putem lăsa să ajungă la fisură aia !
Aah !
Vinny, plan nou.
Tu și eu, o să servim pe post de momeală.
Audrey, Sweet, zburați până sub chestia aia...
și tăiați-o de acolo.
S-a făcut.
Locotenent !
Parcă ai spus că chestia asta...
poate trece printr-un femur în 28 de secunde !
Fii mai clară.
Uhh !
Se pare că cineva lucrează peste program.
Haidem, fato. Nu mai avem timp.
Oau !
În regulă, Milo, asta este.
Ai ceva de spus ?
Da. Aș fi vrut să am o idee mai bună decât asta !
Pierdem din altitudine.
Mai descărca din încărcătură.
Unh !
Asta este, doar dacă cineva dorește să sară.
Doamnele sunt primele. Uhh !
Ai spus, că suntem împreună !
Uhh !
Mi-ai promis un procent !
Data viitoare, fă-o în scris.
Ei bine, trebuie să recunosc.
Ești o problemă mai mare...
decât am crezut că se poate întâmpla.
Mă consider un tip destul de temperat.
Trebuie o grămadă de muncă să mă scoți din sărite...
dar felicitări...
tocmai ai câștigat premiul cel mare.
Nimic personal.
Ai obosit, dle. Thatch ?
Hyah !
Aa, este atât de rușinos...
pentru că eu abia dacă m-am încălzit.
Mulțumescu-ți Doamne.
Oh, minunat !
Vulcanul...
s-a trezit !
Hei, nu am nimic de a face cu asta.
Nu prea mi-aș dori să pierd mult timp pe-aici.
Nu, așteaptă. Trebuie să o scoatem de aici...
sau tot orașul o să moară.
Și dacă nu ieșim de aici, o să murim și noi.
Este singura cale să inversăm toate astea.
Doar fă-o !
Milo, nu !
Du-te !
Fisură... este gata să erupă...
cu toată puterea sa !
Milo, Mole spune că peretele sta să cedeze !
Milo ?
Atlantida vă onorează pentru eternitate.
Nu-mi doresc decât să fi putut face mai multe.
Uh, știi, mulțumim...
dar cred că suntem în regulă.
Vă vor conduce până la suprafață.
O să-ți simțim lipsa, Milo.
Știi, o să redeschid magazinul de flori...
și o să mă gândesc la voi în fiecare zi...
de Luni până Vineri, de la 9:00 la 5:00...
Sâmbătă până la 2:00.
Duminică... probabil că o să-mi iau liber Duminică, și...
probabil că o să continui câteva ore, știți...
dar August... O să-mi iau liber în August.
Nu mă pricep prea bine la despărțiri...
dar vreau să ai asta.
Este toată untura de-a lungul călătoriei.
Cookie, eu...
Aa...
Alah. 2 la trânteala.
Ne mai vedem, Milo.
Hei, Milo ! Heh heh !
Mole.
Hei, ei bine...
la revedere, Mole.
Ești sigur că vrei să rămâi ?
Se fac pregătiri de primire...
asteptand-ul pe cel ce-a descoperit Atlantida.
Ah, nu cred că este nevoie de un alt erou.
Pe lângă asta, am înțeles că există un post nou...
pentru un expert în gebrească.
Ai grijă de tine, Milo Thatch.
Da. Și tu, Sweet.
Vin-o aici.
Sweet, uh, înainte să pleci, poți să...
Nici o problemă.
Ah. Oh. Mulțumesc.
Ha ha ha ! Oh, o să primești on nota de plată.
Putem pleca acum ?
Haideți cu toți. O ultimă poză...
în fata peștelui.
Spuneți "Gochk."
Gochk.
Acum, să mai recapitulăm odată...
și să o luăm de-a dreptul.
Nu ați găsit nimic ?
Nu. Doar o grămadă de pietre...
și pești pești micuți.
Bureți.
Ce s-a întâmplat cu Helga ?
Păi, am pierdut-o când s-a prăbușit balonul în flăcări peste ea.
Lipsește.
Corect. Și Rourke ?
A avut o cădere nervoasă.
Ai putea spune că s-a spart în bucăți.
De fapt, ai putea spune că s-a metamorfozat...
și împrăștia într-un milion
Ahem. Lipsește și el.
Ce-i cu Milo ? S-a scufundat cu submarinul. !
Doamne, dă-mi tărie.
O să-mi lipsească băiatul ăla.
Măcar se afla într-un loc mai bun.
Stimate Dle. Whitmore...
Sper că această mică probă vă este de ajuns.
Cu siguranță eu am fost convins.
Vă mulțumesc Din partea amândoura.
Milo Thatch
Or să-ncerce să te țină-n loc
Și o să-ți spună că greșești
Dar nu vor înțelege niciodată
Călătoria în care te afli
Mm-hmm
Or să-ncerce să te facă să te răzgândești
Or să-ncerce să-ți schimbe sentimentele
Oh, da
Dar nu vor înțelege niciodată
Cine ești
Și tu vei crede în continuare
Vei crede în continuare
Și vei știi
Că trebuie să te îndrepți
Unde visul te îndruma
Unde inima-ți dorește a fi
Oh
Când în sfârșit îți vei găsi locul
Vei găsi tot ceea ce cauți
Unde visul te îndruma
Este ceva în sufletul tău
Ceva în sufletul tău
Ce nu poate fi oprit
Este puterea de-a visa ce-ți ține
Visul treaz
Și continui să crezi
Continui să crezi
Și știi
Că trebuie să te îndrepți
Unde visul te îndruma
Unde inima-ți dorește a fi
Când în sfârșit îți vei găsi locul
Vei găsi tot ceea ce cauți
Unde visul te îndruma
Lasă-te călăuzit de inima ta
Și vei putea găsi
Pe cineva acolo
Cineva să-ți împărtășească visele
Oh
În regulă
Când în sfârșit îți vei găsi locul
Vei găsi tot ceea ce cauți
Unde visul te îndruma
Visul tău te va îndruma
Numai inima ta poate vedea
Oh, da
Este o lume ce te așteaptă
Nu ești singur
Îți vei găsi calea către casa
Unde visul te îndruma
Să te facă să te răzgândești
Unde visul te îndruma
Să-ți schimbi sentimentele
Unde visul te îndruma
Dar trebuie să te îndrepți
Unde visul te îndruma...